![]() Un Fiat M 13/40 de la divisió Ariete durant la Batalla de Gazala el 1942. | |
Historial de servei | |
---|---|
Període en actiu | 1940–1948 |
Guerres | Segona Guerra Mundial Guerra araboisraeliana de 1948 |
Característiques generals | |
Tipus | Tanc mitjà |
País d'origen | ![]() |
Any | 1940 |
Fabricant | Fiat-Ansaldo[1] |
Dimensions | |
Pes | 14 t |
Amplada | 2,28 m |
Longitud | 4,92 m |
Altura total | 2,37 m |
Altura del terra | 41 cm[2] |
Tripulació | 4 (carregador, comandant, conductor i metrallador/operador de ràdio)[3] |
Especificacions | |
Motor | Fiat SPA 8T |
Tipus de motor | Motor dièsel de 8 cilindres en V |
Potència màxima | 125 CV a 1.800 rpm[2] |
Suspensió | Suspensió de ballesta |
Rati potència/pes | 8,92 CV/t[4] |
Prestacions | |
Vel. carretera | 32 km/h |
Vel. camp a través | 15 km/h |
Autonomia carretera | 200 km |
Autonomia camp a través | 120 km |
Combustible | 145 L + 35 L reserva |
Pendents màxim | 40º[2] |
Armament | |
Primari | Canó Modello 37 L/32 Ansaldo de 47mm amb 87 projectils[5] |
Secundari | 4 metralladores Breda M38 de 8 mm (coaxial, dues bessones al buc i antiaèria) amb 2.592 cartutxos[2] |
Elevació del canó | -10º a +20º[1] |
Blindatge i defenses | |
Blindatge en buc | 30-42 mm de planxa d'acer (frontal) 25 mm (laterals i darrere) 6-15 mm (terra-sostre) |
Blindatge en torreta | 40 mm[2] |
El Carro Armato M 13/40, també conegut com a Fiat-Ansaldo M 13/40, va ser un tanc mitjà del Regne d'Itàlia. Al començament de la Segona Guerra Mundial, les divisions blindades del Regio Esercito estaven majoritàriament compostes per tanquetes com la L 3/35.[6] El 1937, es va començar el disseny d'un tanc mitjà, l'M 11/39, però el canó es va instal·lar al buc, resultant poc útil en combat contra tancs.[7]
Aprofitant molts components de l'M 11/39 es va completar un prototip l'any 1939 amb un canó antitancs muntat a la torreta, el que seria l'M 13/40.[7] La producció va començar el 1940 i les primeres unitats van ser enviades a combatre a la Campanya del Desert Occidental.[8] Durant les desfetes italianes es van perdre molts d'aquests tancs i la producció només es mantindria fins al 1941, amb un total de 710 blindats fabricats.[9]
Tot i que continuava patint problemes de fiabilitat i mal blindatge, l'M 13/40 va ser el primer tanc mitjà italià amb un canó d'alta velocitat a la torreta.[3] Això li permetia combatre efectivament contra els Cruiser britànics o els M3 Stuart americans, tot i que més tard estaria en desavantatge contra tancs més pesants com els Valentine o M4 Sherman.[2] Aquest blindat serviria de base pels canons autopropulsats Semovente da 75/18 i pel tanc successor, l'M 14/41.[4]